DEN OTROLIGA VANDRINGEN
Jag heter Chance. Konstigt namn, jag vet -
- men många namn är konstiga om man skärskådar dem.
Jag blev övergiven när jag var liten. Jag bodde på gatorna och tiggde mat.
Det var roligt till en början, men sen hamnade jag bakom lås och bom.
Nu pratar vi inte om det utan om när jag fick en andra chans och mitt namn.
En familj dök upp och räddade mig på sätt och vis.
Jag fick bo hos dem, men det var deras hem - inte mitt.
Fast det var bättre än det andra stället.
Stort och rymligt, frisk luft, många intressanta saker att utforska -
- och massor av underkläder att käka!
Chance? Du väckte mig ur en djup kattslummer.
- Vaknade du på fel sida av kattlådan? - Även skönheter behöver skönhetssömn.
- Då får du sova i en månad! - Du uppför dig som en byracka.
Det fanns gott om kläder att sätta tänderna i - för familjen växte.
Bob gifte sig med Laura. Hennes dotter heter Hope och tillhörde Sassy.
Jamie tillhörde mig, men jag behövde ingen - jag var en enstöring.
Fast han hade många bra idéer. Det var han som döpte mig till Chance.
Äldsta sonen heter Peter och var Shadows.
Shadow var trogen, lojal och en riktig träskalle.
Han satt och häckade medan jag roade mig.
Chance, sluta! Blusen är död.
Japp, men jag ska riva sönder den i små trasor och sen...
- Jag svalde en knapp! - Synd att det inte var ett blixtlås.
Dunsta, pudervippa, annars blir du hundkäk.
Så säger man inte till en liten daggdroppe, plattrynade rumpsniffare!
Shadow, plats!
Jag borde ge valpen en utskällning.
Härmed förklarar jag er man och hustru. Du kan kyssa bruden.
Vem är det här? Nån ny? Jag glömmer aldrig ett ansikte.
Krubb! Hejsan, krubbet!
Vart ska du ta vägen? Du med krubbet, släpp det!
Det ska serveras på golvet, som en frilufts-grej.
- Jag ser bedjande ut. - Tyvärr, hundar får inget.
Kött överbord!
Varmt...!
Undrar om jag kan få honom uppstoppad.
Grönt slisk! Vem äter sånt?
Bingo! Nu snackar vi kalkon!
Du är bara avis för att jag fick vittring först.
- Säger en hoprullad tidning dig nåt? - Nej. Hur så?
Okej, jag ville bara lukta på den... för att kolla att människor kan äta den.
- Jag håller ett öga på dig, valpen. - Jag ska mingla lite.
Läget? Schysta skor, jag är expert.
Tjänare! Snygg slips.
Ska jag visa dig ett ställe där du kan gräva ner maten? Får jag smaka?
Vad var det? Broccoli!
- Ska djuren med till San Francisco? - En vän till Laura har en gård.
Hon tar hand om dem så länge.
Snälla, ni måste hjälpa mig. Jag är utsvulten!
Jag är föräldralös och hjälplös. Om ni inte ger mig mat, så dör jag.
Vill ni skaka tass? Får jag all er mat då?
- Schas, sa jag! - Du behöver lära dig skaka tass.
- Du behöver lära dig. - Vet du nåt bättre sätt?
- Jag spelar ointresserad och får mat. - Vad korkat!
- Jag ska bevisa det! - Jag tror på att du är korkad.
Sassy, jag önskar att vi slapp flytta. Jag kommer att sakna dig så mycket.
Spana in mig nu!
- Hungrig? - Nej.
- Du tycker ju om räkor. - Jag kan inte.
- Det är gott! - Jag kan inte.
Jag dras fortfarande med övervikt sen i julas. Tja, om du insisterar, så!
Det funkar - otroligt! Och en på köpet!
- Det måste jag lägga på minnet. - Katter är bäst och hundar är pest!
- Skaffa dig ett liv - nio stycken! - Katter är smartare än hundar.
Och stiligare, och vi dricker inte ur toaletter.
Varför inte?
Mat på väg! Måste följa efter!
- Det är Peter mot Shadow. - Jag tar den, Peter.
Du måste dribbla bättre än så. Kom igen, jag tar den.
- Han sätter den! - Än sitter takterna i.
Du är den bästa pojken i hela världen. Jag älskar dig.
Jag avskyr sånt trams. Jag jagar en tårta.
Hej! Shadow får jätteroligt på Kates gård.
Solsken, frisk luft och vidsträckt landskap.
Varför kan han inte få följa med till San Francisco?
Jag vill också det, men vi måste tänka på vad som är bäst för Shadow.
Vi blir trångbodda, men jobbet är bara tillfälligt så vi är snart tillbaka.
Han kanske tror att jag överger honom.
Han får fullt upp med att jaga hästar och höns! Du får också fullt upp.
- Det finns massor ni kan göra. - Vi kan göra massor här - tillsammans.
Kom igen, Shadow.
- Okej, låtsas att du inte vill ha den. - Får jag be om er uppmärksamhet!
- Anfall! - Det är dags att skära upp tårtan.
Jag hoppas att ni orkar efterrätt. Brudens mor har själv gjort den.
Jag kan inte, jag bantar. Jag måste bli av med ett halvkilo på höfterna.
Jag brukar inte rapa, förlåt. - Hugg in! Det räcker åt alla.
Nej, stanna där!
Sassy, stanna där! Annars kan vi inte leka.
Jaså, katter är smartare än hundar? Hon vet inte ens vad "stanna" betyder.
Stanna.
Vilddjuret spanar in sitt intet ont anande byte och smyger fram i gräset.
- Nej, du... - Anfaller ur bakhåll!
- Rör mig inte, din byracka! - Han springer, han hoppar... Ja!
- Stackars gumman, hur gick det? - Han kastade mig i den stora kattlådan!
- Snyggt skott! - Det kallas inte katapult för inte!
- Ring veterinären! - Jag ska berätta det för mamma.
Jag tror att jag tappar pälsen!
Det är dags att åka innan det blir för sent!
Varför väskor?
Jag tror att jag måste käka lite gräs...
- Det är mormors tårta! - Kom, Shadow.
Jag lärde mig en nyttig läxa: Tårta och polyester skär sig.
Jag började gilla familjelivet. De var okej...för att vara människor.
De var så lyckliga, till och med Shadow och Sassy.
Jag började tro att det kunde bli annorlunda den här gången - bättre.
Bat Dog!
Ser man på - de nygifta!
- Hej! Hur var bröllopet? - Ursäkta, släpp fram mig!
Snacka om luktparadis! Halleluja! Jag har dött och hamnat i Kentucky!
Jag önskar att jag kunde ha varit med.
Grattis!
- Jag vet inte hur jag kan tacka dig. - Jag ska bara iväg ett kort tag.
- Ska du åka bort? - Hästarna ska drivas till vinterbetet.
- Vem ska ta hand om Shadow? - Min granne Frank. Han är pålitlig.
- Har ni tid att komma in? - Vi har en lång färd framför oss.
Chance, kom hit.
Det här är miss Kate, Sassy. Hon är snäll och tar väl hand om dig.
- Eller hur? - Ja då.
Chance, kom hit!
Ge mig frisbeen, Chance!
Hur långt kan du kasta den?
- Bort till det fältet? - Det är nog bäst att du gör det.
Varför gjorde du så? Nu kom den undan!
Ingen fara, jag ska tugga sönder den så att den aldrig mer kan flyga!
Hoppas han inte glömmer mig.
- Jag kommer att sakna dig så mycket. - Du är ledsen, men jag vet inte varför.
Vi kommer och hälsar på nästa vecka. Jag lovar.
- Vad är det? - Peter, dags att åka!
Oroa dig inte. Jag ska skydda dig.
Sköt dig nu.
- Stanna. - Stanna?
Hope, vart ska du?
Okej, akta pälsen!
Jag tog den! Den var listig, men jag...
Jamie? Jamie?
Peter, vänta.
Stanna...
Åh nej, inte det...
Shadow! Chance! Kom hit.
Kom!
Kom igen, vi besöker dem om några veckor.
- Nästa vecka, trodde jag. - Det sa jag till Shadow.
De märker ingen skillnad. Vi kan inte åka dit varje helg.
- Två veckor, men inte längre. - Okej, vi säger väl två veckor då.
- På hedersord? - Ja.
Jag förstår inte. Vem ska vaka över dig?
Vem ska vänta på att du kommer hem från skolan och sova vid dina fötter?
Du kommer tillbaka. Jag vet att du kommer tillbaka.
Chance! Kom och ät!
Kom, Shadow! Frukostdags! Kom då! Duktig, pojke!
Vilka av er är extra knapriga?
Det ljudet känner jag igen! Krubb!
- Frukostdags! - Krubb! Krubb! Krubb!
Nej, plats!
- Var så god. - Var är krubbet?
- Sassy, förlåt mig! - Min vackra svans!
Förlåt, gumman. Här är din frukost.
Var så god, det är din tur.
- Du ska värma det. - Kom. Jag är hemskt ledsen.
Det är kallt.
Vänta dig ingen dricks från mig.
Jag mår illa.
Sluta! Det är min!
- Den som drönar ingen belönar. - Hundar!
Vilken knäppskalle!
Badleksaker! Vad kallt!
Jag ska inte göra dig illa, bara tugga på din hals.
Vad var det?
Vilken gris! Vad har hänt med din päls?
Jag är den nya kycklingkontrollanten. Fixa hunddörren, den är för liten.
Jag har lämnat ett viktigt ben här inne...
Vad i...! Hjälp, det är Birdzilla!
Jag lovar att aldrig mer äta McNugget!
Vilka knäppa grejer det finns här! En fågel lika stor som en rottweiler.
Nån verkar ha kört över skallen på den.
- De kommer inte tillbaka. - Det bevisar hur lite du vet.
Det har hänt mig förr. Slit-och-släng-mentalitet.
- Skäms! Hur kan du svika din grabb? - Vem dumpade vem?
Jag klarar mig bra utan honom.
Hur understår du dig att kalla dig hund?
Hundar ska vara trogna, lojala och trofasta.
- Mot människor? Varför det? - Såg du inte hur ledsen Jamie var?
Förlåt, då. Jösses, jag visste inte att det var så känsligt.
- Fråga om Chance! - Hon säger att de mår bra.
Peter vill prata med Shadow.
Det är nån som vill säga hej till dig.
Shadow? Kan du höra mig, gubben?
Vi kan tyvärr inte komma förrän om en vecka.
- Jag fattar ingenting av det här. - Inte jag heller, men gör som de vill.
Han sa hej.
- Vad sa han? - Att Chance har ätit upp Sassy.
Nej, han sa att Sassy stortrivs.
Jag saknar inte ens vårt gamla hem. Det finns mer att göra här.
Jag saknar det! Det är mycket svårare för en dam att hålla sig ren här.
"Tack än en gång. Kate."
Peter borde ha varit tillbaka vid det här laget.
- Koppla av, farfar. Hugg in på en sko. - Valpar...
- Har du nån aning om var den har varit? - Ja, läckert! Vill du smaka?
Jag gillar inte läder.
- Vart ska hon nu, då? - Jag är tillbaka om några dagar.
Biltur! Vi ska ta en biltur! Kom igen! Toppen!
Nej, inte nu. Stanna här. Frank kommer hit och ger er mat sen.
Det händer nåt. Jag vet inte vad, men jag gillar det inte.
Det var märkligt.
Jag avskyr att vara inlåst. Det är precis som hos hundfångarna.
- Chance, lugna dig. - Där hamnar man när man är oönskad.
- Skulle jag vara oönskad? Omöjligt. - Han vill bara skrämmas.
Ni har inte levt på gatan som jag!
Jag har suttit på hundfångarnas gård. Våga inte påstå att den inte finns!
Det är nåt fel. De har varit borta alldeles för länge. Nåt är på tok.
- Vakna nu! De älskar en och dumpar en. - Inte Peter!
Du har rätt, det har gått alldeles för lång tid.
Peter kan inte komma till mig. Jag får ta mig till honom.
- Hon låste grinden. - Jag bryr mig inte om grindar.
- Jag ska hem! - Vad sa han?
- Lägg av! - Vänta! Det är för långt.
Tänk om de letar efter oss här.
- Dags att dra. Jag ska hem. - Du är galen! Vem ska ge dig mat?
Ni klarar er inte där ute! Ni hamnar hos hundfångarna! Jag stannar här.
"Birdzillas återkomst"! Vänta på mig! Låt honom inte äta upp mig.
Det gjorde ont.
Se upp, fjäderfän! Släpp fram mig! Ursäkta.
Vi ska till andra sidan berget. Vi är hemma före skymningen.
- Det tog evigheter att åka hit. - Vi tar genvägen över berget.
Vänta! Vänta!
Här är jag! Jag tyckte det var bäst att följa med för att skydda er.
Min hjälte! Nu får jag glo på din rumpa hela vägen.
Vi springer ikapp till träden.
Så började vårt livs farligaste färd.
Bergskedjan Sierra Nevada är över 400 km lång och 80 km bred.
Det är västra USA:s näst största bergskedja.
- Jag bröt en klo! - Snart är vi framme.
Fröken Pälsboll behöver vila.
- En tuffing som du fixar väl det här? - Jag är trött på hennes gnäll.
Marken är alldeles för hård.
- Snart framme, Sassy. - Jag avskyr gruppresor.
Kom hit, hundar!
Kissen? Kom, kissen.
Konstigt...
"Den gamla hunden längtar hem. Jag tog med honom och de andra två"...
Vart då? Driva boskap med en katt! Vilket skämt!
Jag vet att ni är hungriga. Jag kommer!
Jag längtar hem! Där klättrar jag bara i bokhyllan.
Från toppen kan du se ända hem.
Det blir skönt att komma härifrån. Det är så många nya lukter att lära sig.
Och tio miljoner träd att märka! Jag är helt torrlagd.
Äntligen!
- Shadow... - Vilken utsikt!
Härifrån ser man allt - utom huset. Var är huset, Shadow?
Shadow, tack för en underbar semester.
Jag stannar här och väntar på bussen.
- Vart ska du? - Jag sa ju att jag tänker gå hem.
- Du skojar! - Peter kan ha råkat illa ut.
- Det är inte åt det hållet. - Jo då, jag har ett sjätte sinne.
- Du är inte lika ung som förr. - Jag tänker gå hem. Ska ni med?
Jag sviker inte en gamling som du. Jag kan bli din vakthund.
- Du måste hålla mitt tempo. - Ingen fara. Jag är orolig för dig.
- Tänker ni lämna mig här? - Vänta du på bussen.
- Vi skickar en död fågel till dig. - Jag vill hellre välja min mat själv.
Vänta på mig!
Tänk att jag följer med ett par ansvarslösa, skabbiga benlyftare!
Den där gamla jycken var segare än jag trott.
Jag beundrade hans förtröstan, oavsett vart den förde oss.
- Kolla! Vilket djur har gjort den? - Det vill du inte veta.
Högen är lika stor som Sassy!
- Den luktar godare. - Vissa rullar sig i sånt...
Den kommer inte ner och blir uppäten för att du skäller.
Vad är det för lukt? Intressant.
Tänk att nåt kan lukta för mycket.
Shadow! Stick in huvudet i hålet, så får du kul.
- Lugna ner dig. Vi har långt kvar. - Jag kan fortsätta länge än!
- Jag är helt slut. - Sov nu.
Jag är för trött och hungrig. Det är otäckt här - jag är rädd.
- Vilket kattjämmer... Jag menar hund. - Håll tyst och sov.
- Vad är det nu? - Det är nånting i skogen.
- Tyst, Sassy. Sov nu. - Jag lovar - det är nåt i skogen.
Vad var det?
- Det är nåt där! Vad ska jag göra? - Ligg still.
- Vad är det? - En älg.
Vad är det?
Ett stort djur med vassa tänder som biter av andras svansar.
Oroa dig inte. Jag skyddar dig.
- Älgar klättrar inte i träd. - De når upp till trädtopparna.
- Det är tryggare på marken. - Skulle jag sova i smutsen?
Titta vem som sover i smutsen hos hundarna. God morgon, sötnos.
Vilken andedräkt!
Jag har hittat frukost.
- Hoppas det är sopor! - Ni två är riktiga finsmakare.
- Banta, då. - Är jag tjock?
- Inte för att vara flodhäst... - Det där var rätt åt dig.
Där är en! Shadow, hur fick du fatt på dem?
- Sassy tog den. - Vänta, där är...
- Sassy, hjälp mig. Jag är utsvulten. - Säg det först.
Katter är bäst, hundar är pest.
- Jag hörde inte. - Katter är bäst, hundar är pest. Nöjd?
- Tack, raring. - Det var så lite.
- Var så god. - Tack!
Plats, fisken! Stanna!
Stanna!
- Stick! Ni får fånga fisk själva. - Ta det försiktigt.
Stick härifrån! Ni sabbar festen. Spring och stjäl lite gröt.
- Såg ni? Där fick de! - Var inte så kaxig, Chance.
När jag skrämmer nån kommer de inte tillbaka.
De får inte ta min fisk bara för att de är större än jag.
- Chance, akta dig! - Vad är det här?
Du ser hungrig ut. Öringen är fin.
Vi måste ta oss över här.
Björnen kunde ha ätit upp dig. Det hade varit hemskt - för björnen...
- Gå och spy upp en hårboll. - Det där sved.
- Tyvärr måste vi ta oss över forsen. - Det finns ingen bro.
- Det finns inga stenar att gå på. - Du kan simma över, Sassy.
- Jag får inte. Jag har intyg på det. - Det är roligt att simma.
Förutom att det är blött...
- Kom nu, båda två. - Sjåpa dig inte.
- Kan du simma? - Jag är mästare på hundsim.
- Det är kallt! - Det är enkelt, Sassy.
Jag vill inte ha vågor i håret.
Jag krympte i vattnet!
Låt inte så där. Jag simmar bredvid dig.
- Jag tar mig över på egen hand. - Det blir bara värre längre ner.
De begär inte lite av mig.
Hon vill inte bli blöt, men hon kan simma.
Hon vägrar!!
Hon vägrar!
Det ser bättre ut! Jag förstår inte hur jag kan vara så listig.
- Har du sett? - Katter är bäst och hundar är pest!
- Duktig flicka, Sassy. Går det bra? - Alldeles utmärkt!
Bra!
Jag som just hade tvättat pälsen. Hjälp!
- Sassy har trillat i, Chance! - Shadow!
Håll ut!
Håll huvudet ovanför vattenytan!
Var är ni?
Hjälp!
- Shadow! - Simma allt vad du kan!
- Var är hon? - Jag nådde inte fram.
Vi måste försöka igen. Hon kanske tog sig till andra sidan.
- Jag ser henne inte. Gör du? - Nej, hon är borta.
- Jag skulle inte låtit henne följa med. - Det är inte ditt fel.
Ansvaret är mitt. Jag hade ansvar för Sassy.
Jag skulle älska och skydda henne. Jag har ansvar för dig och Peter med.
Du har ansvar för Jamie.
- Vi har inte bett om det. - Det behövs inte. Det är så ändå.
Så har det varit sen några vildhundar tog ansvar för människan.
Att skälla när hon är i fara och leka med henne när hon är glad.
Det är därför vi kallas människans bästa vän.
Den kvällen såg han klok och urgammal ut.
Som den första hunden på jorden. Jag hoppades bli som han en dag.
Jag kommer att sakna dig, Sassy.
Där är du ju, himmelens härskare. Du är mäktigast.
Tredje gången på fyra månader. Inte illa.
Inte illa alls.
Vad är det?
Din stackare! Hur har du hamnat här?
Får jag se...
Lever du?!
- Så ja. Jag ska tvätta dig. - Shadow?
Vad gör en fin dam som du ute på vischan?
Vila och mat.
Allt blir bra.
- Utan tålamod får du inte fatt i nåt. - Jag är utsvulten.
Jag är också utsvulten, men man måste ha tålamod.
Tyst! Du skrämmer bort vartenda djur.
Rör dig inte och låt bli att skälla. Vänta tills jag säger: "Nu."
- Vad då? - "Nu." Nej!
Där försvann kaninen.
Där försvann valpen.
Där försvann vår frukost.
- Jag avskyr snabbmat. - Nu får du klara dig själv.
- Förlåt, ge mig en andra chans. - Det där var din andra chans.
- Ge mig en chans till. Jag är hungrig. - Låt gå. En sista chans.
Hur bar sig Sassy åt? "Jag vill inte ha. Jag vill inte ha."
Det här hade Sassy velat se.
Shadow? Chance? Sassy?
Välkommen hem. Jag har väntat hela förmiddan.
- Jag behöver ett varmt bad. - Hur klarade djuren sig?
- Hästarna? - Nej, hundarna och katten.
- Hade du inte med dig dem? - Inte när man driver boskap.
Det stod ju så på lappen.
Nej, husdjur kan inte klara sig här.
Här finns björn och puma - farliga rovdjur.
Finns det nån mer jag kan kontakta? Gör ni? Tack så mycket.
Ni fick väl mitt telefonnummer? Jag chansade bara.
Du har ju gjort allt du kan göra.
Inte allt.
- Vi kan leta efter dem. - Det kan vi nog inte göra.
- Varför inte? - Vi ska göra allt för att hitta dem.
- Vi måste ha tålamod. - Vi måste göra nånting.
Att leta efter tre djur i vildmarken är som att leta efter en nål i en höstack.
Vi måste vara realistiska.
Han tror att jag har övergivit honom! Du tvingade oss att följa med ändå.
- Professorn, de väntar på er. - Vilka?
- Dean Maxwell och anslagsnämnden. - Det hade jag glömt.
Skriv nu, din förbaskade stenåldersskrivare!
Professorn...
Kan du göra mig en tjänst? Ta 50... Nej, 100 kopior av den här.
Jag är väldigt tacksam om du gör det.
BORTSPRUNGNA DJUR BELÖNING
Hungrig, hungrig... När vi kommer hem ska jag länsa soptunnan.
- Jag vill träffa Peter. - Rakt ner i soporna med nosen!
Nej! Jag är bland främlingar och ser ut som nåt som hunden släpat in.
Du överlevde natten. Då kommer du nog att klara dig.
Kan du få i dig lite mjölk?
Var det mitt sjätte liv? Vi säger att det var mitt fjärde.
Här ska du få. Fin, varm getmjölk. Aretha hälsar.
Det här är inte lättmjölk. Men det är gott.
- Minns du "hot dogs"? - Jag ogillar namnet.
- De är inte gjorda av hund. - Inte av kött heller.
De är godast när de blivit smutsiga.
- Vet du att Peter gav mig broccoli? - Fy, så äckligt!
Shadow! Shadow...
- Vad är det? - Det är en stor... En jättekatt!
Struntprat! Du inbillar dig. Sluta skrämma fisken.
Den stod där! Jag inbillade mig inte bara...
Där är den! Shadow!
Min unge vän... Spring!
Jag är en riktig fegis som flyr från en katt!
Det är ingen vanlig katt. Det är Arnold Schwarzenkisse!
Om jag inte överlever så har jag grävt ner ben på bakgården.
Vi kommer ingenvart. Det är ute med oss!
Benen är nedgrävda vid lekplatsen. Fjärrkontrollen är under gungbrädan.
- Gungbräda? Du är ett geni! - Det är jag inte alls.
- Vad är det? - Nu måste vi samarbeta.
Hoppas det funkar.
Han är alldeles bakom mig. Vänta tills jag säger till. Göm dig!
Kom då, kissen.
Kom då.
- Gör dig beredd, Chance. - Jag är beredd.
Inte än, men snart...
Nu!
Lägg av.
- Chance, nu! - Hasta la vista, kissen!
- Vi klarade det! - Vi är genier båda två!
Hundar är bäst och katter är pest!
Vad var det?
Shadow? Shadow och Chance!
Var rädd om dig nu och akta dig för forsen!
Fortsätt skälla, så jag hör var ni är!
Usch! Här har de varit.
- Du var som Rin-Tin-Tin. - Som vem?
- Ser du aldrig på TV? - Det luktar ju inget, eller hur?
Du var toppen!
- Sassy? - Det är omöjligt.
- Mina pojkar! - Äsch! En grop...
Jag trodde inte jag skulle få se er igen.
- Jag har saknat er! - Jag har saknat dig, Sassy.
- Vi hade behövt din hjälp. - Jag har saknat dig, Chance.
- Kan vi fiska nu, Sassy? - Du är hopplös, men visst kan vi det.
Ja! Fisk!
- Det är skönt att vara mätt. - Jag åt som en gris.
- Förlåt mig. - Det är bäst att vi ger oss av.
- Jag längtar till Hopes famn nu. - Jag vill se Jamies min när vi kommer.
- Du brydde dig väl inte om Jamie? - Inkräktare klockan fyra!
- Vad är det? - En ekorre med misslyckad frisyr.
- Låt den vara. - Jag måste kolla. - Hallå där, polarn!
- Det är nåt som inte stämmer. - Den här är ju inte riktigt riktig.
Kom igen, kompis. Ställ dig i position så att vi kan lukta på varann.
Vart ska du? Hur fick du sån frissa? Stoppade du tungan i en brödrost?
Han bet mig med rumpan!
- Du ska alltid lägga dig i, Chance. - Jag var bara nyfiken.
Snarare "nystucken".
- Kan du dra ut dem? - Jag kan försöka.
- Sassy, det är min läpp! - Lugn, jag är proffs på det här.
De verkar sitta djupt. Nu måste du låta bli att slicka dig.
Idiot.
Jag söker en familjemedlem. Egentligen tre stycken.
- När försvann de? - De rymde för en vecka sen.
Jag heter Peter Burnford. Mina föräldrar vet inte att jag är här.
- Vad heter de? - Mamma heter Laura och pappa...
- Hennes man heter Bob Seever. - Kan du beskriva de försvunna?
Shadow har bruna ögon och brunt hår.
Sassy har blå ögon - hon är Himalaya. Och Chance är vit med svarta fläckar.
Svarta fläckar...?! Grabben, det här är San Francisco-polisen!
Vi kan inte leta efter hundar och katter. Vi har viktigare saker att göra.
Det är viktigt för mig och mina syskon! Ska vi bara glömma dem?!
När vi letar efter en misstänkt så sätter vi upp affischer i stan.
Ibland funkar det - ibland inte, men det kan vara värt ett försök.
- Det ska jag testa. - Grabben...lycka till.
Tack.
- Ska jag hjälpa dig att leta? - Vem har gjort de här?
Bob har skickat runt dem överallt.
- Varför har han inte berättat det? - Han är rädd för dig efter det du sa.
- Och du skulle inte hoppas i onödan. - Har nån ringt?
Jag saknar Shadow, mamma. Jag saknar honom så.
- Orkar du, Chance? - Visst.
Gå före du, Sassy.
Oroa dig inte, Chance. Det är inte så farligt med vatten.
- Vi kan hålla hans huvud över ytan. - Lyssna!
- Vad är det nu? - Jag ska se efter.
Mamma!
Nej, du ska inte vara rädd.
Snäll hund.
Vovven...?
Det är ingen fara.
- Stackare. Hon har gått vilse. - Ja, jag vet hur det känns.
Det är ingen fara.
Molly!
- Shadow, är det människor? - Ja, jag ska hämta dem.
- De kommer att fånga in oss. - De söker flickan. Vi måste hjälpa dem.
Hoppas du vet vad du gör. Jag vill aldrig tillbaka dit.
Ingen fara. - Håll henne varm, Sassy.
- Jag är snart tillbaka. - Skynda dig, Shadow.
Vad vill du, kompis?
Pappa!
- Jag undrar om det här var så bra. - Oroa dig inte.
Tack för att du räddade min dotter.
- De har uniformer! - Ingen fara. De ska hjälpa oss.
Jag känner igen er. - Kom hit, Mark!
Det här är djuren som var på flygbladet.
Helt otroligt! Han behöver komma till en veterinär.
Så ja, nu ska ni få komma hem.
Hem...?
Hem!
- Är det Robert Seever? - Ja.
När då? Har ni hittat dem?! Det är ju underbart!
De mår bra. De finns hos Pinevilles djursamariter på väg 90.
Tack. Ja!
Så ja, barn. Lugna er. Då ska vi se...
- Jamie, vi har hittat dem! - Ja!
Hittat vem då?
Vi ska ersätta den magiska pumpan.
- Men nu åker vi åt andra hållet. - Vad pratar du om?
Det är fel. Vi bor åt andra hållet.
De tog oss till hundfångarna! Nu är det kört!
Vi måste härifrån! Ni fattar ingenting!
Hundar och katter försvinner härifrån och syns aldrig till mer!
- De ska bara hjälpa till. - Lugn, ingen ska göra dig illa.
Hjälp!
Låt dem inte släpa in mig i det bakre rummet! Hjälp mig, Shadow!
- Spring, Sassy! - Nu är det din tur, kissen.
Nej, vänta! - Kirkwood!
Er familj kommer snart.
Så här slutade det alltså. Chance visste det hela tiden.
Hon kan inte ha hunnit långt.
Kom då, kissen!
"Kom då, kissen." Knappast, din tjocksmock.
Nej, dummer.
Vilken idiot!
- Stilla. Jag ska bara undersöka dig. - Vad tänker ni göra?
- Du har verkligen haft tur. - Bort med tassarna!
Jag hade äntligen hittat dem igen.
Och jag vill inte tappa bort dem igen.
Mumsa på bara, tjockis.
Okej, jag ska berätta! Det var jag som gjorde det på mattan.
Det var jag som drog ut toalettpappret. Jag har stulit underkläder tre gånger.
- Okej! Fyra! - Lugn.
Hejsan, katten.
- Vifta på svansen, gullet. - Jösses, vilket kattrakande!
Snygga morrhår, stumpan!
Vad sitter du inne för?
- Sassy! Jag sa till dig att springa. - Jag lyder aldrig hundar.
- Var är Chance? - Jag tror att de har gjort nåt hemskt.
Sluta, snälla! Låt mig bara få dö!
De dödar honom, Sassy.
- Hur kom du in, katten?! - Jag fixar tjockisen. Hjälp Chance.
- Jag tar dig sen. - Den här vägen, dunderrumpan!
- Hör du mig, Chance? - Hjälp mig, Shadow!
Låt dem inte plåga mig!
Den här vägen.
Nej, den här vägen. Ramla inte på mig, bara. Så ska det se ut.
Är jag elak, eller...?
- Sluta! - Är du där, Shadow?! - Jag är här, Chance.
- Kom in! - Är det din kompis?
Ut med dig!
- Var är Sassy? - På hemligt uppdrag.
Jag är elak.
- Det gör ont! - Nu är du fast.
- Släpp henne! - Den här vägen, killar.
Kirkwood!
- Skynda er! - Gräv!
Jag försöker!
Jag sitter fast!
Skynda er! Han kommer!
- Skynda dig, Chance! - Jag stryps!
Jag vägrar återvända!
Det verkar nästan planerat.
Utan dina flygblad hade vi nog aldrig hittat dem.
Det var en chansning och vi hade tur.
- Du nitade veterinären helt underbart! - Inget mot när du fällde jätten!
- För att inte tala om... - Just det - Superkatten Sassy!
Visst, katter är snabba, men hundar är starkare.
- Vänta lite. - Kom nu!
- Vad är det, Shadow? - Jag fick en märklig känsla.
Jag får en känsla av att vi borde vända om och gå tillbaka.
- Till hundfångarna...?! Är du galen? - Du har rätt.
Shadow och Sassy riskerade livet för mig. Tänk att jag hade såna vänner.
Det var en ny känsla, men jag gillade den.
- Jag är ledsen att det gick så här. - Jag också. Tack.
- Vi kan väl leta! De var ju här! - De kan ha hunnit långt härifrån.
Personalen gör allt de kan och de ringer oss så fort de vet nåt.
Det var så nära... Men nu vet vi åtminstone att de lever.
Om de har klarat sig hit, så kan de ta sig ända hem. Vi ska inte ge upp.
Går vi i cirklar? Trädet doftar bekant.
Självklart - det är ju tall!
Skynda er - titta! Vi klarade det!
Otroligt! Du hade rätt hela tiden.
- Har ni sett nåt vackrare? - Kom, nu går vi hem.
Jag vet fortfarande inte hur vi lyckades, men nu var vi där.
Vid vägen som skulle leda oss hem.
Vi är hemma före skymningen.
- Det har jag hört förut. - Var försiktiga.
Kom nu, och se er för. Titta åt båda hållen.
- Håll er till mig. - Inte så fort!
- Hur gick det, Sass? - Ingen fara - jag älskar faror!
- Jag med, men inte just nu. - Jag är så less på naturen.
Hädanefter ska jag ligga inne på en dunkudde och äta möss på silverfat.
Vi är nästan hemma, Sassy. Kom nu.
Stackarn...
- Är du okej? - Ja, men det gör ont i benet.
- Är det brutet? - Jag vet inte. Jag kan knappt röra det.
Titta här. Det är inte så brant här. Du kanske kan ta dig upp här.
- Jag ska försöka. - Du klarar det. Vi är nästan hemma!
Så ska det se ut. Jättebra. Fortsätt så.
Det här är inget mot att rädda mig ur forsen.
Och du sprang ifrån en puma!
- Försök, Shadow! - Ta det försiktigt. Ett steg i taget.
- Kämpa på! - Ge inte upp.
Kämpa på, du är nästan uppe. Shadow!
Nej, lägg dig inte ner!
- Jag klarar det inte. - Klart att du gör!
- Försök, Shadow. - Jag orkar inte.
Du har peppat mig, nu är det min tur. När allt såg hopplöst ut i skogen -
- så visste jag att vi skulle klara oss eftersom du är så envis. Ge inte upp!
- Försök en gång till! - Det är inte lätt för mig att ge upp.
- Jag är för gammal. - Det är inte sant. Du klarar allt.
Jag har inte mer att ge. Du får klara dig på egen hand nu.
Men jag vill att vi ska hålla ihop. Jag älskar dig, Shadow.
Du har lärt dig allt du behöver kunna. Du ska bara lära dig säga farväl.
Du får inte ge upp.
Jag hinner inte stanna länge, men jag har en välkomst-paj åt er.
- Var är barnen? - På baksidan med Bob.
- Hur går det för dem? - Bättre nu när vi är hemma.
Burnford satsar på att dunka! Vi vinner!
- Nu är det min tur. - Jag är för gammal för det här.
Snälla pappa!
Kom igen nu, pappa.
- Hoppa upp! Håll i dig. - Det ska jag.
- Hörde ni det? - Vilket då?
- Det är en hund! - Kalkonen står på bordet!
- Det är inte... - Kom hit, Chance!
Jag känner igen skallet. Det är han!
Jag har saknat dig. Du luktar som en hel skål med ben! Jag älskar dig, Jamie!
Var har du hållit hus?
Din gangster! Se på honom.
- Min älskling! - Jag trodde aldrig vi skulle ses mer.
Sassy är tillbaka! - Sassy, jag ska aldrig överge dig igen, aldrig!
- Sassy kan inte andas. - Nu är familjen samlad igen.
Kom nu, Shadow...
- Han var gammal. Det var för långt. - Älskade Peter.
Jag har varit så orolig för dig.
Du har klarat dig! Jag har tänkt på dig hela tiden.
- Jag har saknat dig. - Jag har saknat dig och jag älskar dig.
Det var egentligen Shadows seger. Vi klarade oss tack vare hans tro.
Då såg jag hur han blev ung på nytt - en valp med sin bästa vän.
När vi skulle gå in kände jag en ny underlig känsla... Jag hade en familj.
Och jag hade lärt mig att vänskap och kärlek -
- inte bara var trams.
Kom, Chance. Kom in!
Äntligen - för första gången i mitt liv var jag hemma.
Kalkon!
DJUREN ÖVERVAKADES AV AMERIKANSKA
DJURSKYDDSFÖRENINGEN -
- SOM LOVORDAR FILMMAKARNA FÖR DEN FINA BEHANDLING -
- SOM DJUREN FICK UNDER INSPELNINGEN.